Taiwan és molt lluny. 13 hores de vol des d’Amsterdamm i 6 hores de diferencia horària. Això vol dir que sortint al vespre de Barcelona, arribes allà almigdia de l’endemà i la nit s’ha volatilitzat a l’avió.
L’aeroport internacional de Tipei (Tao’Yuan) està
prou ben organitzat i allà mateix vaig fer un parell de tràmits necessaris per tenir una vida més senzilla els 4 dies que
m’hi estaria: comprar una targeta de metro i donar-me d’alta a una xarxa wifi.
El metro de Taipei és modern, ben senyalitzat i és
fàcil d’orientar-s’hi encara que siguis d’Olot. Els meus horaris no coincidien
amb les hores puntes laborals i per això no el vaig poder veure atapeït. Només
el dissabte a la tarda hi havia riuades de gent que anava d’un tren a l’altre;
ben organitzats per uns quants funcionaris del metro que els deien per on
havien de passar per no interrompre el flux humà. De totes maneres, un rètol ho
deixava clar “en cas d’amuntegament, podem prendre mesures per limitar l’accés”.
El que avisa...
Taipei també està farcida de hotspots wifi, per exemple
a totes les estacions de metro, però cal registrar-se prèviament. Un cop fet,
ja tenia una part de la vida moderna ben resolta.
Tenia unes hores per endavant abans no s’acabés el
dia i un cop instal·lat a l’hotel em vaig adreçar a les noies del mostrador,
que saltaven totes de la cadira quan s’apropava un hoste, per demanar on podia
anar a sopar dumplings vora la Torre
101. Em varen dir que n’hi havia un però que era car. Car volia dir 200 dòlars
taiwanesos, uns 6 € escassos. M’ho podia permetre. Clar que era car perquè
també en vaig menjar en un restaurant del veïnat de l’hotel el dia que vaig
marxar per 25 dòlars; és a dir uns 75 cèntims...
El pla pel vespre era senzill: pujar a l’Elephant
Mountain per veure la Torre 101 des d’una bona perspectiva. L’Elephant Mountain
és un turonet de 183 metres d’alçada dins de Taipei en el qual hi ha una sèrie
de senders que comuniquen temples, miradors i des del qual es poden fer
excursions. Anar allà els vespres a veure els gratacels de Taipei sembla que és
una cosa que tots els turistes fem i que també agrada prou als autòctons. Me
les prometia felices perquè la guia deia que el metro hi arribava. Si, arriba a
500 metres d’on comença la pujada. La gràcia de la pujada és que tot són
escales, centenars de graons fins arribar dalt de tot.
Al cap d’uns 20 minuts de pujar, s’arriba a un
punt que deu ser més o menys el cim i d’on hi ha una vista directa de la torre
101 i altres gratacels menors. El paisatge, aquell vespre era bonic, amb les
llumetes de la ciutat a sota l’Elephant Mountain. Si pujar posava a prova la
bufera, baixar totes les escales desafia els genolls.
Un cop a baix els dubtes de si era millor pujar a
la torre 101 de dia o de nit. Al final es va imposar el meu lema de turista “no
deixis res per demà”.
La torre 101 és una de les icones i atraccions
turístiques de Taipei va ser durant una colla d’anys l’edifici més alt del món
però en aquests moments és el cinquè. Però reivindica ser l’edifici ecològic
més alt i també té el recrod Guinness de l’ascensor de passatgers més ràpid deñ
món: 1010 metres per minut. Això fa que es pugui fins el pis 89 en 37 segons,
després de pagar l’equivalent a 15 € i fer una estoneta de cua.
Al cp d’una estona tot estava vist i vaig baixar ,
tot i que auna velocitat menor. Per sort, a la planta baixa hi havia un
restaurant de la cadena que m’havien recomanat a l’hotel: Din Tai Fun.
Cambreres amables i que parlaven un anglès
excel·lent, que “aconsellen” els plats que són més populars i amb un grup de
cuiners que, a la vista del menjador, farceixen més i més dumplings amb carn,
verdures, etc... Tot, o quasi tot, cuit al vapor.
A mi que em costa poc engrescar-me a l’hora de menjar,
tot em venia bé i vaig fer una selecció prou ampla: Xiaolongbao de porc (els
mes famosos), de porc i tòfona (deliciosos), wonton de verdures en salsa picant
i dumplings de verdura. Amb una Taiwan Beer de 600 mL, 21 €.
Tip i retip, i satisfet cap a dormir, amb por del
jet-lag que va estar a punt de guanyar la partida.
Cap comentari:
Publica un comentari a l'entrada
Si et fa gràcia deixar un comentari, no quedis pas!